Двамата със съпруга ми имахме постоянна работа, в която толкова бяхме вглъбени, че въобще не очаквахме изненадата, която ни предстоеше. Имахме син на 5 години, който ни даваше всичко, когато вечер се прибирахме след тежкия и много напрегнат ден.
Закъсняваше ми, имах разни други симптоми, реших да си направя тест за бременност. Резултатът беше положителен. Бързо го приехме, зарадвахме се, почувствахме се готови. Може би вече беше време да зарадваме сина ни със сестричка или пък с братче. Предположението ни се оказа вярно. На следващия ден веднага си записах час при гинеколог, за да потвърди това, което вече знаех – бях бременна! Искам да изразя най-искрената си благодарност на д-р Тошева от 30-и ДКЦ – София, жената, на която разчитах през следващите месеци.
![](https://9meseca.bg/assets/images/posts/1725021156different-biotic.png)
9 месеца препоръчва
DIFFERENT BIOTIC
Дойде и дългоочакваният ден! Малко напрегната от неизвестността, влязох в кабинета. След рутинен преглед, но и много важен разговор между лекар и пациент, настъпи моментът на прегледа с ехографския апарат. В момента, в който легнах и картината на монитора се появи, лекарката застина. Замълча за минутка, която на мен ми се стори цяла вечност. Погледна ме с топлите си очи и ме попита: “Майче, в рода ви има ли близнаци?!” Господи! Това се случваше на мен! Бях бременна с близнаци в 5-ата гестационна седмица.
Завинаги ще запазя снимката от този ехографски преглед, на която моите бебета бяха като две малки точици. От радост не помня как излязох от кабинета. Навън ме чакаше съпругът ми с въпроса: “Защо плачеш?!” Защо ли?! От радост! Когато му съобщих, че ще става татко на близнаци, той ме погледна и ми каза: “Това е най-големият подарък, който съдбата ми е правила.”
Да посрещнеш близнаци - емоционален разказ в кадри
През следващите няколко месеца преминах през нормалното сутрешно гадене, неразположенията, киселините и всичко, свързано с промените, които настъпваха в моя организъм. Та в него се развиваха моите малки бебчета. Наричах едното Иво, защото исках да носи името на татко си, а другото “слънчице”, защото тайно се надявах да е момиче. Таткото през цялото време не спря да им говори в мъжки род.
Бях в 20-ата г.с., когато радостта ми се помрачи. При рутинния преглед се разбра, че шийката на матката ми е много скъсена и има опасност да загубя бебетата. Веднага отидох на преглед с триизмерен ехограф. Отново бях изненадана. Нямаше никаква опасност за моите малки близнаци.
Но изненадите, радостите и разочарованията не закъсняха. В 8-ия месец получих болки и контракции, които ме принудиха да започна да вземам лекарства. Медикаментите трябваше да отложат раждането. Така преживях половин месец между болката и страха, че още е рано да родя малките си съкровища. Бях в края на 8-ия месец, когато след консултация с д-р Владова от II МБАЛ – София постъпих в болница. Благодаря и на тази жена за професионализма, с който запази бебетата ми.
Единствената гинеколожка, която ми каза: “Аз нямам тарифа. Господ напред и след това ти с твоите сладурчета!” А майките знаят тарифите за близнаци. Двайсет дни тази лекарка беше неотлъчно до мен със съвети и окуражаващи думи.
Невероятно! Майка с две матки ражда близнаци
Въпреки желанието ми да родя нормално, единият близнак беше застанал в седалищно предлежание. Насрочиха ми дата за секцио. Дълги часове на очакване, но когато най-накрая видях моите малки момчета, забравих всички болки и мъки. При мен обаче радостта явно трае много кратко. На изписването вместо за вкъщи, тръгнахме за “Пирогов”. Крачето на единия близнак беше изгорено. Така и не се разбра как. Цял месец превръзки, мехлеми, страх от евентуална пластика на кожата. Тъкмо нещата с единия се оправиха, влязох отново в болница за операция на другия, който беше само на 1 месец. След това направи двустранна пневмония с много тежка анемия. Когато за пореден път излизахме от болницата, се молех дано всичко лошо да е зад гърба ни и неприятностите да са дотук.
Сега моите момчета вече са на годинка и растат здрави и весели.